APOCALIPSA AL II-LEA RĂZBOI MODIAL
Partea 1 AGRESIUNEA
Berlin - 1945
Europa a fost eliberată de regimul terorii naziste.
Armata Roșie duce ultimele sale lupte.
Căpitanul Joseph Prautof, un ofițer rus:
Ura era atât de profundă...
Vroiam să terminăm războiul, să anihilăm forța ce vroia să ne ucidă...
Să-i distrugem, odată pentru totdeauna.
Zilele lui Hitler sunt numărate.
Își părăsește buncărul pentru un ultim spectacol
după cum se vede în acest film de propagandă.
Mai este vreun soldat sau copil, dispus să-și dea viața pentru el?
Războiul a lăsat circa 50 de milioane morți,
majoritatea fiind civili nevinovați.
Pentru femeile din Germania calvarul a continuat
chiar și după terminarea războiului.
Cartea "O femeie în Berlin" e o relatare tulburătoare
despre rușii ce violau femeile germane, în 1945.
M-au prins și m-au trântit jos.
Stau cu capul pe scări.
Văd unul din soldați cum stă de pază, în timp ce altul îmi rupe hainele
și mă forțează să întrețin relații sexuale.
Dar apoi îmi zic: Mai bine cu un rus pe burtă
decât un american deasupra capului.
Femeia se referea la bombele Aliaților ce i-au ruinat orașul.
Strada Kurfurst, cel mai în vogă bulevard al Berlinului,
cu 30 de ani mai devreme oglindea Germania,
o națiune încă afectată de criză.
Un monument comemorativ al milioanelor de victime
din Primul Război Mondial.
Marlene Dietrich cânta "The blue angel" în Berlin - Piața Alexandru.
Thomas Mann savurează Premiul Nobel pentru literatură
la umbra teilor de pe bulevardul Unter den Linden.
Berlinul este un major centru cultural al Europei
unul dintre cele mai deschise și tolerante orașe ale lumii.
Apoi în 1933 toate acestea s-au schimbat
Prin intimidare, demagogie și exploatarea amarului veteranilor,
Hitler și milițiile sale înarmate, precum SA, cu imnul "Horst Wessel Lied",
preiau controlul în Germania.
Naziștii profită de faptul că partidul de stânga este divizat
și se pare că Hitler cu pumnul său ridicat
și revoluționarul său salut, vrea să fie de partea binelui.
Comuniștii germani primesc ordine de la Moscova,
care îi vedea pe social-democrați ca adevărații inamici.
Nici o alianță poate fi posibilă între ei.
Așa că pentru ultima oară comuniștii germani au cântat "The Internaționale".
Hitler ajunge la putere legal pe 30 ianuarie 1933
În câteva luni dictatura sa era ferm instaurată.
Devine "der Führer" - liderul.
Susținătorii lui se ridică și îl slăvesc: "Heil Hitler!"
Totuși, nu toți germanii sunt total convinși, așa că în mod repetat,
Hitler rostește sloganul naționalist simplist:
Înaintea noastră se află Germania
În noi pulsează Germania
În spatele nostru toată Germania ne urmează!
Și în cele din urmă câștigă tot mai mulți oameni,
având o incredibilă putere de convingere asupra mulțimii.
Dar ce vrea Hitler cu adevărat?
În cartea sa "Mein Kampf" - "Lupta mea" își declară clar ce numește el - Misiunile.
Fiind unul din veteranii Primului Război Mondial prima misiune e de a distruge Franța
Să șteargă umilirea provocată de Tratatul de la Versaille din 1919,
ce a lăsat Germania fără armată și o parte din teritoriu.
Apoi vrea să cucerească ceea ce el numește "Lebensraum" - spațiu de locuit.
Germania are o populație de 80 de milioane dublu față de Franța
Vrea să facă din Germania "Puterea Mondială care merită să fie".
Hitler, un antisemit patologic
își asumă misiunea de a afirma superioritatea rasei ariene
îmbolnăvită de evrei.
Pentru el evreii erau cauza Marelui Război, înfrângerea Germaniei,
inflația, șomajul.
Următorul război va fi un război împotriva evreilor.
Vor fi trimiși în Dachau, primul lagăr de concentrare,
unde Hitler a închis antinaziștii, comuniștii, socio-democrații
și toți cei care se opuneau regimului nazist.
În cele din urmă, Hitler dorește să reunească toți vorbitorii de germană
în sânul Reichului, începând cu cei din țara lui natală.
Anschlussul: Austria e anexată
și supusă imediat aceluiași regim al terorii ca cel din Germania,
prin deschiderea infamului lagăr de concentrare
la Mauthausen, lângă Linz.
Care țară va fi următoarea victimă?
Cehoslovacia vecină, unde se află o populație de germani,
germanii sudiți.
Dar țara e recunoscută ca stat independent de Anglia și Franța.
Norii războiului se adună.
În München, templul nazismului, se organizează o conferință de pace.
Într-o parte Adolf Hitler, care a devenit din ce în ce mai înfricoșător,
și aliatul său, dictatorul italian Benito Mussolini.
Mussolini, fondatorul fascismului, o îndoctrinare a unei națiuni întregi
începând de la copii în sus.
De cealaltă parte democrații din vest,
victorioși dar istoviți în urma războiului
Neville Chamberlain, prim-ministru britanic conservator
și radicalul socialist prim-ministru francez Edouard Daladier
ce vroiau să salveze pacea.
În urma conferinței ajung să accepte inacceptabilul.
Îi cedează provincia cehă a Sudiților, lui Hitler,
în schimbul promisiunii sale solemne de a nu mai revendica
un alt teritoriu european
Dar cât valorează promisiunile lui Hitler?
La doar 6 luni mai târziu invadează restul Cehoslovaciei
și intră în Praga în compania mareșalului Hermann Göring.
Göring, un fost aviator al Primului Război Mondial
unul dintre fondatorii Partidului Nazist, este acum Ministrul Aviației,
și un "căpcăun", încercând să încânte copiii cehi.
Hitler nu mai are nevoie de scuza de a reuni poporul vorbitor de germană.
Puternică industrie cehă v-a lucra pentru el.
De ce nu ar profita de această ocazie?
Aliații îl lasă să scape.
URSS este ultima putere majoră vecină rămasă să se opună lui Hitler.
Aceasta a semnat un tratat de ajutor reciproc cu Franța
Uniunea Republicilor Sovietice Socialiste este denumirea oficială
a Rusiei comuniste și a republicilor anexe.
Manipularea maselor în Piața Roșie maschează conducerea aspră a lui Stalin,
care deasemenea a închis milioane de săraci în lagăre de concentrare
Gulagul
Industrializarea și militarizarea forțată au făcut din URSS o putere majoră.
În ciuda fricii lor față de comunism, puterile din vest se bazau pe URSS.
Hitler, va face prima mișcare decisivă.
În vara anului 1939 în reședința sa din Berchtesgarden,
alături de ministrul de externe Jsoachim von Ribbentrop,
pregătește o manevră de blocaj.
Hitler care a jurat să distrugă comunismul îl trimite pe nazistul von Ribbentrop
la Moscova să semneze un tratat istoric cu cel mai mare inamic al său.
Când ministrul de externe a lui Stalin Molotov a semnat tratatul germano-sovietic
toți comuniștii sunt surprinși, ca acești membri de partid francezi.
E august 1939 și francezii se bucură de primele concedii plătite,
una din marile victorii a Alianței Frontului Popular
Care sunt motivele din spatele acestui pact de non-agresiune?
Sovieticii au spus că Stalin vrea să câștige timp,
lăsându-i pe Hitler și puterile din vest să se anihileze reciproc.
Poate că Stalin, care vrea țările baltice și o parte din Polonia,
are iluzia că poate împărți Europa cu Hitler, pe termen nedefinit.
În 1936, congresul SUA votează Actul de Neutralitate,
pentru a evita să fie atrași într-un război european iarăși.
Așa că, fără motiv de teamă din partea SUA și Rusia,
Hitler decide să șteargă ce numește el "marea monstruozitate"
"a Tratatului de la Versailles".
Coridorul Danzing.
În 1919, teritoriul german a fost divizat,
pentru ca Polonia să aibă acces la mare.
Hitler decide să invadeze Polonia și să recupereze Danzingul
pe 1 septembrie 1939,
la 5:35 dimineață.
Primul foc al celui de-al Doilea Război Mondial e tras la Danzing.
Hitler e convins că Franța și Anglia nu vor reacționa.
Însă cele două se întâlnesc de îndată și îi trimit un ultimatum
cerându-i să oprească orice acțiune militară asupra Poloniei.
Hitler declară: "Dușmanii noștri sunt niște viermișori",
și adaugă: "Cine s-ar băga într-un Război Mondial pentru Danzing?"
3 septembrie 1939
La 11 dimineața, ambasadorul britanic la Berlin anunță declarația de război.
La ora 5 după-amiază, Franța declară război Germaniei.
Lui Hitler nu-i vine să creadă.
Generalii germani se află într-un scenariu de coșmar:
război pe două fronturi.
Dar zarurile au fost aruncate.
Hitler dezlănțuie Wehrmachtul, forțele armate ale Germaniei naziste
asupra Poloniei.
Parcă din alte timpuri, cavaleria poloneză atacă tancurile germane
și este măcelărită.
Paris, Gara de Est.
Mulți din acești bărbați plecaseră de pe aceleași peroane cu 25 de ani în urmă
într-o cu totul altă atmosferă.
În august 1914 plecau optimiști la război
cu flori în țeava puștii.
Dar de data aceasta nu mai erau flori...
... și nici puști.
Nimeni nu vrea să lupte în acest război.
Patru milioane de bărbați sunt mobilizați.
Mulți dintre ei sunt fermieri. Franța e încă în mare parte o țară rurală.
Se îndreaptă spre granița germană pe jos, ofițerii urmându-i călare.
Armatele încă se bazează pe cai, rechiziționați din întreaga țară.
Avansul în tehnologia motorizată era deficitar.
Gaston Sirec, un șofer de pe aceste camioane vechi,
cu roți masive de cauciuc, își amintește:
Era o criză majoră de echipamente. Aveam o pușcă la două persoane.
Aveam o cutie cu 10 gloanțe, pe care nu aveam voie să o deschidem.
Era jalnic.
Dacă am fi avut ce ne trebuia, am fi luptat,
pentru că nu eram mari prieteni cu "Bosh".
"Bosh" era un termen disprețuitor pentru soldații germani din războiul precedent.
Mai erau numiți de asemeni "vert-de-gris", în traducere "verzui-gri",
după culoarea uniformelor, ce le permitea să se camufleze în mediu.
Dar cine sunt acești soldați?
Să luăm ca exemplu unul dintre acești tineri germani, care cântă:
Steagul nostru ne flutură în față, Steagul nostru e o nouă eră,
Steagul nostru e mai puternic decât moartea.
Numele lui e August von Kageneck și scrie:
Cariera militară era alegerea corectă. Părinții credeau la fel.
Tata îmi spunea: "Măcar acolo poți spune ce vrei, "
"și nu trebuie să faci salutul nazist."
În septembrie 1939, August încă se antrena să fie comandant de tanc.
Scria:
Tata, care era general îmi spunea:
Francezii au 40 de divizii la graniță, noi avem 15.
Restul sunt în Polonia. 500 de mii de bărbați contra 200 de mii.
Sunt de două ori mai numeroși ca noi.
Forțele franceze atacă pe 7 septembrie 1939,
la patru zile după declararea războiului.
Această ofensivă, menită să arate opiniei publice că Polonia nu a fost abandonată,
avansează 8 km în regiunea Saar.
Departamentul cinematografic francez prezintă capturile războiului: biciclete.
... îi vedem pe acești cicliști fericiți, care au recuperat
bicicletele abandonate în satele germane.
Ofensiva în Saar se oprește și degenerează într-o serie de ambuscade,
razii ale trupelor comando, conduse de eroul Joseph Darnand,
care primește distincția de "Prim Soldat al Franței".
Ulterior, devine un colaborator înverșunat al germanilor
și în cele din urmă e executat după război.
Armata franceză, deși superioară numeric,
nu mai întreprinde nici o acțiune.
Generalul Maurice Gamelin în vârstă de 67 de ani,
este comandantul șef al trupelor terestre franco britanice.
Britanicii sunt mai puțini,
dar și ei cred că războiul nu este unul serios și se va termina în curând.
Gamelin însuși nu-și dorește să repete războiul din 1914.
Vrea să evite încă o baie de sânge cu orice preț.
Consideră că are nevoie de doi ani în spatele Liniei Maginot,
pentru a putea reînarma țara.
Linia Maginot e creația unui fost ministru al Războiului, Andre Maginot.
Complexul de fortificații urmărea oprirea definitivă a germanilor.
Construcția a durat aproape 10 ani,
și a înghițit 1,5 milioane metri cubi de beton
și 150.000 tone de oțel.
Toate aceste turele sunt legate între ele de un labirint de tunele de 100 km.
Linina în sine este întinsă pe 720 km,
de la granița elvețiană până la cea belgiană.
Linia Maginot se sfârșește lângă Pădurea Ardenne.
Comandamentul francez credea că tancurile germane nu pot trece niciodată
acel teren grav accidentat.
Francezii n-au prelungit linia până la mare
pentru că Belgia, înainte de neutralitate,
era aliată cu Franța și s-a opus măsurii.
În această parte nordică se afla o armată franceză și forțe britanice,
ulterior întărite de canadieni și de forțe din întinsul Imperiu Britanic.
În Marea Britanie, un cântec popular era "Spălarea de pe Linia Siegfried".
Ne vom] întinde rufele pe Linia Siegfried,
Ai ceva haine murdare, mamă dragă?
Ne vom întinde rufele pe Linia Siegfried,
Pentru că a sosit ziua de spălat.
Linia Siegfried e un lanț de fortificații construite de Hitler
în fața Liniei Maginot.
Germanii nu atacă. Încă încearcă să evite un al doilea front.
Totuși francezii iau câteva măsuri de precauție.
Evacuează populația din Alsacia și Lorena
în regiunile Périgord și Charentes, în sud-vest.
Strasbourg, un oraș fantomă.
Abandonat de locuitorii săi...
... golit de sufletul său,
mai ales de cel al sinagogilor.
Varșovia 20 septembrie 1939
Pe 25 septembrie, Hitler ordonă bombardarea Varșoviei.
Orașul e înconjurat, dar încă rezistă.
Führerul vrea să semene groaza nu numai în inimile polonezilor,
dar și în cele ale francezilor și britanicilor.
"Asta vă așteaptă și pe voi."
Lumea e îngrozită.
În New York, bombardarea Varșoviei e anunțată în Times Square
și pe prima pagină a tuturor ziarelor.
Franklin Roosevelt, președintele Statelor Unite, se adresează națiunii:
Acea națiune va rămâne o națiune neutră.
Dar nu pot cere ca fiecare american să rămână neutru și în gândire.
Chiar și o persoană neutră are dreptul să judece faptele.
Nici măcar unei persoane neutre nu i se poate cere să-și închidă mintea
sau să-și închidă conștiința.
Bombardarea Varșoviei arată cât de vulnerabile sunt orașele.
Parisul începe să-și protejeze monumentele
și își ascunde capodoperele muzeelor în provincie.
Champ de Marș, la picioarele Turnului Eiffel, e plin cu adăposturi de bombe,
și sunt frecvente antrenamentele de apărare aeriană.
Măștile de gaz sunt obligatorii.
Gaze toxice au fost folosite în Primul Război Mondial și toți se tem de ele.
Chiar și caii.
Între timp, Polonia este împărțită fără milă.
După cum au convenit cu Hitler, sovieticii au invadat jumătatea estică a Poloniei.
Aici, soldații germani și cei sovietici fraternizează,
o imagine cel puțin absurdă.
Naziștii împart manifeste cu textul:
Armata germană salută Armata Roșie a muncitorilor și a fermierilor
pentru care a avut mereu un respect deosebit.
Armata poloneză se predă germanilor, iar în est, sovieticilor.
Apoi Stalin ordonă execuția a 20.000 de prizonieri polonezi.
El vrea să elimine elitele acestei țări pe care vrea să o anexeze.
4.500 de ofițeri polonezi sunt executați cu un glonț în cap,
în Pădurea Katzn, lângă Smolendk, în Rusia.
După doi ani, la Kremlin, Stalin se întâlnește cu șeful guvernului polonez
în exil, generalul Sikorski, care-i predă o listă cu ofițeri polonezi dispăruți.
Sovieticii neagă orice implicare.
În 1992, președintele Rusiei post-sovietice, Boris Elțân,
îi prezintă președintelui polonez, Lech Walesa, ordinul de execuție,
în original, semnat de însuși Stalin.
Stalin, prin ocuparea a jumătate din Polonia,
de fapt îi face jocul lui Hitler, care are nevoie de o graniță comună
cu URSS, pentru a-i facilita planul de invadare a Rusiei.
Hitler și Himmler, șeful SS, vor avea "grijă" de Polonia,
numindu-l pe nazistul Hans Frank guvernator al provinciilor ocupate,
care declară:
Am puterea vieții și a morții asupra poporului polonez.
După război, va fi judecat la Nuremberg,
fiind spânzurat pentru crime împotriva umanității.
Acești țigani, ținuți într-un țarc, sunt filmați de un german.
Pentru naziști, aceștia nu sunt oameni.
Femeile vor fi sterilizate forțat,
pentru că "nu merită să se reproducă".
Naziștii declară deschis "sezonul de vânătoare" al țiganilor.
Sute de mii vor fi închiși în lagăre de concentrare.
Chinurile populației evreiești încep.
Naziștii au acum la dispoziție 3 milioane de evrei polonezi.
Hitler este încă nehotărât ce să facă cu ei.
Cât timp războiul îi merge bine, se gândește să-i deporteze în est,
sau chiar să-i trimită în Madagascar.
Doar atunci când soarta războiului devine nesigură
Hitler și complicii săi dezlănțuie o nebunie de ură și crime:
"Soluția Finală".
Pentru moment, evreii trebuie identificați,
marcați cu o stea galbenă și constrânși în ghetouri,
dintre care unele sunt izolate total cu pereți.
Din jurnalul unuia dintre aceste suflete nefericite:
Ți se sfâșie inima când vezi scenele de violență ce se întâmplă
chiar în fața ochilor noștri.
Femei și bătrâni, bătuți în stradă de tâlhari mărunți.
Lacrimi îmi vin în ochi.
Toată neputința, toată izolarea noastră
e acolo, expusă, unde nici o persoană nu ne ia apărarea.
Suntem atât de slabi.
Toate orașele mari ale Poloniei vor avea ghetouri,
unde vor fi închiși de asemeni și evrei germani, austrieci și cehi.
Evreii sunt încrezători că vor putea vreodată să revină la casele lor cândva.
Ei nu știu că vor muri de foame și de frig.
Ei nu știu că Holocaustul e pe cale să înceapă.
YONĂ LOCUITĂ DE EVREI INTRAREA INTERZISĂ
Varșovia e în ruine.
Hitler vine să fie filmat de echipajul de propagandă,
văzuți aici în mașina din fundal.
Acești soldați victorioși defilează pe Marșul Grenadierilor,
dar nu au fost prea eficienți în campania poloneză.
Pregătirea slabă, lipsa spiritului de luptă și chiar cazuri de indisciplină
sunt fapte pe care comandantul șef, generalul von Brauchisch,
le raportează Führerului.
Hitler e furios, dar nu are dubii și ordonă pregătirea atacului spre vest.
Un atac asupra Olandei, Belgiei și Franței.
Unii din generalii săi cred că e o nebunie.
Unii dintre ei încep să comploteze înlăturarea Führerului.
Acesta e un moment crucial. Cursul istoriei se află în balanță.
8 noiembrie 1939. Hitler scapă cu greu dintr-o tentativă de asasinat.
Pare că se bucură de un soi de protecție divină.
Când participă la înmormântarea victimelor, nu mai este același om.
Puterea sa asupra armatei și poporului german a devenit și mai mare.
Le spune generalilor săi:
Decizia mea e irevocabilă. Voi ataca Franța la momentul potrivit.
Voi fi victorios sau murind încercând.
Dar Hitler e încă nesigur în privința atacării spre vest, spunând:
Războiul e ca intrarea într-o cameră obscură.
Nu știi niciodată ce se va întâmpla.
Până la urmă, amână atacul și revine la cabană să din Alpi,
alături de amanta sa, Eva Braun.
Ea a filmat aceste imagini ale anturajului lui Hitler,
ale arhitectului Reichului, Albert Speer, care făcea plimbări lungi cu Hitler.
Speer își amintește:
Hitler vroia să redenumească Berlinul "Germania".
Aveam deja o machetă a viitoarei Piețe Adolf Hitler,
cu un dom inspirat de bazilica Sf Petru din Roma,
dar de 17 ori mai mare.
I-am spus: Führerul meu, n-ar deveni o țintă ideală pentru bombardiere?
El mi-a răspuns: Chiar deloc. Göring m-a asigurat
că nici un avion inamic nu va zbura vreodată deasupra Reichului.
Din cazarmă, viitorul ofițer August von Kageneck îi scrie mamei sale:
Suntem cu toții dornici de luptă. Suntem pregătiți pentru bătălie.
Mama să îi răspunde:
Acest război e o crimă, și va trebui să plătim pentru el.
Războiul intră apoi, într-o fază nouă, ciudată.
Germanii o numesc "Sitzkrieg", "Războiul Șezut".
Britanicii îl numesc "Războiul fals".
Iar francezii îi zic "Drole de Guerre", "Războiul Amuzant".
E o perioadă lungă și ciudată de așteptare, grea mai ales pentru femei.
Pe ele nu doar războiul le îngrijorează, ci și supraviețuirea familiilor lor.
Ca și în ultimul război, soldații sapă și încearcă să rămână optimiști.
Soldatul francez gaston Sirec îi scrie soției:
Sunt minus 30 de grade. Pâinea e înghețată.
Sunt unul dintre norocoși. Ne-au dat niște paie și putem dormi mai bine.
Iarnă din 1939-1940 e într-adevăr una dintre cele mai reci ale secolului.
Ca să fie și mai rău, toate iernile războiului au fost brutal de reci.
Comandantul șef general Gamelin se așteaptă ca germanii să atace prin Belgia
și să meargă spre Paris prin această câmpie deschisă, ca în 1914.
Gamelin plănuiește să le țină piept germanilor pe pământ belgian.
În Franța colonelul de Gaulle, un ofițer de tanc în plină ascensiune,
critică această strategie.
Îi spune "mentalitatea Liniei Maginot",
adică așteptarea următoarei mișcări a inamicului.
În cartea sa, "Spre o armată profesionistă",
susține mai degrabă ofensiva apelând masiv la tancuri.
Franța produce 300 de tancuri lunar,
dar acestea sunt dispersate în toate secțiunile pentru a susține infanteria.
Aviația franceză a rămas de asemeni în urmă.
Franța a comandat 4.000 de avioane din Statele Unite,
în ciuda tendinței izolaționiste promovate de Charles Lindberg,
eroul ce a făcut primul zbor transatlantic solo,
și acum un susținător de frunte al mișcării "America pe primul loc".
Dacă credeți într-un destin independent al Americii,
dacă credeți că această țară n-ar trebui să intre în războiul din Europa,
vă rugăm să vă alăturați comunității "America pe primul loc".
E vocea izolaționistă a Americii
și a personalităților publice ca Henry Ford, fabricantul de mașini antisemit.
Sau cea a lui Joseph Kennedy, ambasador la Londra, care e anti război,
și unde fiul său, John, viitor președinte Kennedy, susține democrațiile europene.
Simpatizanții nazismului din America contribuie la climatul încordat,
care guvernează începutul anului 1940.
În Europa, Uniunea Britanică a Fasciștilor e de asemeni activă,
până când organizația e interzisă.
Oswald Mosley, "Führerul britanic", provoacă guvernul în centrul Londrei.
El va petrece următorii ani în închisoare.
Mosley îndeamnă lumea să iasă în stradă și să oprească războiul.
Dar Winston Churchill a luat frâiele guvernului britanic.
Aici îl vedem alături de generalul Gamelin și amiralul Darlan,
care erau într-o vizită oficială la Londra.
Un corp franco britanic e format pentru ajutorarea Finlandei,
care este invadată de Uniunea Sovietică.
Franța se pregătește să trimită soldații de elită, Legiunea Străină Franceză.
Legiunea Străină, de un secol a recrutat renegați, indiferent de trecutul lor,
atât timp cât acesta nu era prea întunecos.
Sediul lor din Sisi Bel Abbes, Algeria,
înscrie un număr mare de republicani spanioli,
care au fugit din țară după victoria fascistului Franco.
Acum sunt dornici să lupte cu naziștii, care l-au susținut pe Franco.
Cu toții vor parcurge lungul drum spre Franța.
Legionarii se îmbarcă la Brest, alături de bine echipații "Chasseurs Alpins",
trupe montane, antrenate pentru lupta în zăpadă.
Dar Finlanda și Uniunea Sovietică semnează un tratat de pace.
Câteva zile mai târziu, Hitler atacă Danemarca și Norvegia.
Blitzkrieg, războiul-fulger.
Wehrmachtul cucerește Oslo în două zile.
Hitler vrea să apere "drumul fierului".
Fierul e indispensabil germanilor
și 50% din minereul de fier suedez trece prin portul norvegian Narvik.
Corpul franco britanic ajunge în fiordul Narvik.
După o lună de lupte, Aliații cuceresc Narvik.
"Drumul fierului" e temporar întrerupt.
Victoria ridică moralul francezilor, întărindu-le încrederea în motoul:
Vom câștiga pentru că suntem cei mai puternici.
Dar corpul franco britanic va trebui să abandoneze Narvik
și pentru restul războiului, încărcăturile de fier suedez
vor hrăni mașinăria de război germană.
Francezii sunt aduși acasă,
pentru că germanii și-au lansat ofensiva spre vest.
9 mai 1940, Hitler a părăsit Berlinul în trenul său, codificat "Amerika",
călătorind în vest spre noul comandament de lângă granița franceză.
Hitler anunță:
Domnilor, ofensiva tocmai a început.
Generalii săi i-au prezentat planul de luptă pe timpul iernii.
Era asemănător cu cel din 1914, atacul prin Belgia.
Dar Hitler a preferat ideea generalului von Manstein.
Pătrunderea directă prin Pădurea Ardenn și înaintarea spre mare,
încercuind Aliații cu o "mișcare de seceră".
Dar această "mișcare de seceră" prezintă un mare risc,
pentru că Aliați se pot întoarce și pot contraataca.
Oricum Hitler e încrezător. Acesta remarcă:
Principalul lucru e să avem vreme bună.
Locotenentul August von Kageneck spune:
Noi suntem Wehrmachtul, forțele armate ale Germaniei Mari.
Victoria este certă.
Pentru soldații germani, țara lor e în pericol.
La urma urmei, francezii au declarat război Germaniei.
10 mai 1940. În zori, parașutiștii germani sar deasupra Olandei.
Misiunea lor e capturarea pistelor și podurilor din jurul Rotterdamului.
Concomitent, Hitler își dezlănțuie mașinăria de război asupra Belgiei.
Hitler așteaptă.
Vor cădea Aliații în capcană?
ÎNFRÂNGEREA ZDROBITOARE
Traducerea și adaptarea mdfk